![](/contentassets/84550da086de4484bbe749078f6cb622/dilemmavagglosswebb.jpg)
Illustration: Ricardo Tomás
Rektorn: Så hanterade jag oron för vägglöss på skolan
Känslorna började plötsligt svalla bland skolpersonalen på rektorn Thomas skola. De anställda var oroliga för att vägglöss skulle spridas i klassrummet via en elev och de ville inte jobba med eleven. Skyddsombudet gjorde en 6:6a-anmälan.
Berättat för: Lenita Jällhage
Läs råden till rektor Thomas från Anders Forsell, arbetsmiljöexpert hos Sveriges Skolledare, här.
”Mellanstadieeleven Jon kom inte till skolstarten efter lovet. Hans mamma ringde i stället till klassläraren och berättade att familjen hade fått vägglöss i sitt hem. Under ledigheten hade de bott på ett hotell på ett stort semesterresmål i Europa men drabbats av vägglöss i sängen. Vägglössen hade följt med hem i kläderna.
Eleven Jon gick i en av våra anpassade skolverksamheter och hade en begränsad förmåga att kommunicera med tal. Det var en personaltät verksamhet och eleverna och personalen i de olika klasserna umgicks ofta väldigt nära varandra utifrån elevernas behov.
Efter en dryg vecka var familjens lägenhet sanerad. Jon kom tillbaka till skolan men personalen vågade knappt arbeta nära honom. De var jättenervösa och rädda att de skulle få med sig vägglöss hem trots att det hade bedömts riskfritt för pojken att komma tillbaka till skolan. En bidragande orsak var nog att en i personalen hade berättat om sina erfarenheter av vägglöss. Hen hade drabbats av det i en tidigare bostad och haft ”ett helvete” med saneringen. Lärarens berättelse spred sig som en löpeld mellan kollegorna.
Jag pratade hela tiden med personalen men känslorna styrde och alla reagerade starkt. De ville att pojken skulle vara någon annanstans än i skolan, men Jon hade skolplikt och jag hade ingen laglig grund att neka honom att komma till skolan.
Gjorde en 6:6A-anmälan
Skyddsombudet beslöt snabbt, redan efter ett par dagar, att göra en 6:6a-anmälan enligt Arbetsmiljölagen för att vi i skolledningen skulle lösa situationen så att personalen kände sig trygg.
Jag hade börjat arbeta från dag ett med detta men fick nu 14 dagar på mig att svara på 6:6a-anmälan och komma med en lösning och ett skriftligt svar på hur jag tänkte göra. Jag var ju ingen expert på vägglöss men redan innan skyddsombudets anmälan hade jag fört samtal med personalen och kontaktat två olika firmor som arbetade med skadedjursbekämpning. Jag ville ha en ”second opinion” av den andra firman kring åtgärder.
Jag fick hjälp att sammanställa råd till personalen kring vad vi kunde göra på skolan för att förebygga så varken personal eller andra barn skulle drabbas av vägglöss. Jag fick också råd om videoklipp där personalen kunde få mer kunskap.
”Uppskruvat läge”
På inrådan av expertföretagen skaffade jag starka lampor, förstoringsglas och pincetter till personalen för att de själva skulle kunna undersöka och plocka bort eventuella vägglöss. Det var ett ganska uppskruvat läge ett tag. Personalen synade och letade runt överallt i lokalerna med sin nya utrustning men de hittade ingenting.
Det tog någon månad innan det lugnade ned sig. Genom att personalen kände att de fick redskap och kunde göra något själva åt situationen så upplevde de en sorts trygghet. Vi erbjöd också familjen stöd med en tolk, eftersom de hade ett annat modersmål, för att de skulle känna sig trygga med att de hade förstått alla instruktioner kring saneringen av sin lägenhet på ett korrekt sätt. Det gjorde även personalen tryggare. Efter att personalen lugnat sig så lugnade sig även skyddsombudet.
Jag tror inte att eleven Jon upplevde alltför mycket negativt av detta annat än att han kanske kände av att personalen höll lite mer distans. Samtidigt tror jag att personalen inte kunde hålla så stor distans eftersom de behöver vara nära honom på grund av hans funktionsvariation. Jag besvarade självklart även 6:6a-anmälan i tid och de nöjde sig med svaret. Det blev varken skyddsstopp eller förhandling.
Jag tänker att en sådan här uppskruvad situation lika väl hade kunnat uppstå kring någon som bär på en smittsam sjukdom eller något annat som oroar och känns obekant. Så här i efterhand tror jag att det viktigaste för personalen ändå var att de fick verktyg och kände att de fick kontroll över situationen som oroade dem.”
Rektor Thomas och eleven Jon heter egentligen något annat. Dilemmat publicerades i Skolledaren nr 2 2024.
LÄS FLER DILEMMAN HÄR:
Dilemmat: Så reagerade rektorn Andreas på hotbilden mot skolan